Zakletva vjernosti je u srednjovjekovnoj Evropi je označavala uspostavu odnosa kojim se jedna osoba obavezivala na vjernost (latinski: fidelitas) drugoj osobi. Pod time se obično podrazumijevao javni i religijski (kršćanski) ritual, kojim se uspostavljao feudalni odnos između vazala i njegovog gospodara sizerena. Vazal se obavezivao da neće dizati pobunu protiv svog gospodara, da će poštovati njegove zakone, odnosno da će na njegov poziv sam ili sa svojim ljudima sudjelovati u ratu; zauzvrat je najčešće dobivao zemlju, odnosno feudalno leno koje mu je zajedno sa kmetovima služilo kao izvor prihoda, i na kome je imao određene upravne, sudske i druge ovlasti.